Tämä on Öystilä,
suurin salaisuus tällä maailman kolkalla.
Tämä vaatimaton, kostea kalliosaari
kätkee kuitenkin kosolti yllätyksiä.
Elämä täällä on mahtavaa. Ei heikkohermoisille.
Siinä kun moni harrastaa ristipistoa,
Öystilässä suositumpaa on
pikku harrastus nimeltä
lohikäärmekisat!
Sori, Suomusintti. Halusitko tuon?
Limalotja, se oli minun!
Ole hyvä, muru.
Näytät tänään upealta,
todellakin.
Mentiin, Oksu. Täällä alkaa lemuta.
Hän inhoaa sinua yhä.
Häivytään, Röyhtäys!
Mahtavaa!
Yhdeksän kaksosille.
Astridilla on vasta kolme.
Suomusintti ja Limalotja ovat nollilla.
Ja Hikotus on
kadoksissa.
Säikytitkö hänet mahtipuheellasi, Aimo?
Mitä teet, Limalotja?
Nyt he voittavat.
Prinsessani saa, mitä ikinä haluaa.
Ronski? Eikö hän haudannut sinut elävältä?
Vain pariksi tunniksi.
Lohikäärmeet olivat aikanaan ongelma,
mutta siitä on viisi vuotta.
Nyt ne asuvat täällä. Ja miksipä ei?
Niille on omat tallit,
noutopöytäruokinta,
täyden palvelun lohikäärmepesu
ja loistava paloturva, vaikka itse sanonkin.
On aika, Raivo.
Jepulis. Viimeinen kierros!
Musta lammas! Vauhtia, Myrskykiitäjä.
Voimme yhä voittaa!
-Kiidä, Oksu! -Vauhtia!
Mene, Läskilötkö!
Vauhtia! Vauhtia! Vauhtia!
Tämä on sinun suuri hetkesi.
Hyvää lentoa!
Ylös, ylös, ylös!
-Ei! -Kyllä.
Hyvää työtä, Läskilötkö.
Ole hyvä, kultu. Tämä on kymmenen arvoinen.
Jee, Musta lammas!
Taisteletteko Ronskista?
Minä olen voitolla!
Voitamme yhdessä!
Ei!
Nyt minua ei pysäytä kukaan!
Paitsi minä. Olemme kiinni toisissamme.
-Älä yritä viedä kunniaa minulta. -Hei!
Näytä niille, Astrid!
-Kunnia on minun! -Pilaat aina kaiken!
Ei lammasta, ei kunniaa!
Sainpas!
Astrid!
Hyvin pelattu!
Noin toimii tuleva miniäni!
Anteeksi.
Myrskykiitäjä!
13! Astrid vie voiton!
Öystilä on melko täydellinen.
Kova työni on kantanut hedelmää.
Hyvä niin. Nyt kun ratsastamme lohikäärmeillä,
maailma on aika paljon isompi.
Jee!
Mitä tuumaat, kaveri?
Yritetäänkö uudestaan?
Hampaaton! Kaikki menee hyvin.
Valmiina?
Tämä on mahtavaa!
Eipäs olekaan enää!
Hampaaton!
Voi ei!
Se tuli puun takaa.
Yksinliitoasi pitää hioa vielä.
Lukittu pyrstö
tekee pelastusliikkeistä lepsuja. Eikö?
Taidettiin löytää uusi paikka.
Tahdotko anteeksipyynnön?
Siksikö murjotat, iso vauva?
No, täältä tulee!
Alkaako tuntua?
Aistitko sydäntä riistävän katumukseni?
Älä nyt.
Et satuttaisi yksijalkaista...
Olet oikeassa! Sinä voitit.
Hänet on selätetty. Menee rumaksi.
Lohikäärmeet ja viikingit taistelevat taas
katkeraan loppuun...
Kuolasi ei lähde pesussa.
Mikä nimi annetaan sille?
"Kutiava kainalo" on hyvä.
Mitä sanot?
Löytyisikö noista metsistä Metsureita?
Pari Kuiskaavaa kuoloa kallioilta?
Kuka tietää? Ehkä vihdoin toinen Yön raivo.
Se vasta olisi jotakin.
Mitä sanot? Jatketaanko matkaa?
Iltapäivää, neitiseni.
Missä olet ollut?
Hei.
Voittamassa kisoja tietysti.
Kysymys kuuluukin,
missä sinä olet ollut?
Vältellyt isääni.
Voi ei. Mitä nyt on tapahtunut?
Pidät tästä.
Heräsin. Aurinko paistoi.
Kalmakauhut lauloivat katolla.
Astelin aamiaiselle
nauttien elämästä, kunnes kuului:
"Poika, meidän pitää puhua."
"Ei nyt, isä. Minulla on kova kiire lorvia."
Ensinnäkään en kuulosta tuolta.
Mikä hahmo tuo on?
Toiseksi, miksi vedät hartiat noin?
Todella imarteleva esitys.
No, hän sanoi:
"Olet Öystilän ylpeys. Olen ylpeä sinusta."
"Kiitti, faija."
"Olen itsekin melko tyytyväinen itseeni."
Milloin olen muka tehnyt noin käsilläni?
Juuri äsken.
Ole paikallasi.
Tämä on vakava juttu.
"Olet jo aikuinen,
ja koska parempaa seuraajaa ei voisi toivoa,
-olen päättänyt...!" -Tehdä sinusta päällikön!
Hyvät jumalat! Ihan mahtavaa!
Löysytät jousen. Se on tarkkaan säädetty.
Niinpä,
se minua on askarruttanut.
Mitä vastasit hänelle?
En mitään. Kun hän kääntyi, olin poissa.
Se on suuri vastuu.
Kartta ainakin saa odottaa,
ja minun täytyy lentää Hampaatonta...
Homma ei sovi minulle.
Puheidenpito ja johtaminen kuuluvat hänelle.
Et nyt ihan käsitä.
Päällikkö! Mikä kunnia.
Olisin itse innoissani.
En ole kuin sinä.
Tiedät tasan, kuka sinä olet.
Olet aina tiennyt.
Mutta minä etsin vielä itseäni.
Tiedän, etten ole kuin isäni,
äitiäni en ole ikinä tavannut,
joten mikä minä oikein olen?
Se, mitä etsit, ei ole tuolla jossain.
Vaan täällä sisälläsi.
Ehkä et vain näe sitä vielä.
Ehkä.
Mutta kuule,
kyllä tuolla on jotakin.
Hikotus...
Pysy lähellä.
Mitä täällä on tapahtunut?
Rauhallisesti.
Hikotus!
Tulta!
Astrid, varo!
Hikotus!
Varokaa pyrstöä!
Sitokaa jalat!
Onko tuo, mikä luulen?
Seis!
Myrskykiitäjä!
Mitä te teette?
Palasitteko taas?
Kautta sottaisten housujeni.
Tuo on Yön raivo.
Luulin, ettei niitä ole enää.
Onnemme on tainnut kääntyä.
Tuollaista Dragolla ei ole
lohikäärmearmeijassaan.
Lohikäärmearmeijassa?
Emme tahdo vaikeuksia.
Sitten ei olisi pitänyt viedä lohikäärmeitämme
ja tuhota linnoitustamme!
Mitä sinä höpiset?
Luuletko meidän tehneen tämän?
Lohikäärmestys on kyllin vaikeaa jo ilman
pelastavia hyysääjiä.
Mitä hyysääjiä?
Onko muitakin lohikäärmeratsastajia?
Muita kuin eilinen ryöväriystävänne? Sano sinä.
Sinulla on jäänsylkijälohikäärme puolellasi,
mutta meillä on kiintiömme.
Miten selitämme tämän Drago Veriauralle?
Mille Drago-nauriille? Puhutko ihan pehmoisia?
Armeija odottaa täydennystä huomiseksi.
Drago ei hyväksy selityksiä.
Sain tämän viimeksi,
kun menin tyhjin käsin.
Hän lupasi olla ankarampi seuraavalla kerralla.
Emme tiedä mitään lohikäärmevarkaasta
tai jäänsylkijästä
tai pomostanne lohikäärmearmeijoineen.
Päästä lohikäärmeemme, niin häivymme,
outo vihulainen, jota emme ole tavanneet.
Olinpa epäkohtelias.
Olen Eret,
Eretin poika.
Maailman paras lohikäärmestäjä.
Sillä kuka vain
ei pysty vangitsemaan Yön raivoa.
Hampaaton sanoo, että me lähdemme heti.
Niinhän ne kaikki sanovat.
Kimppuun, pojat!
Myrskykiitäjä! Tule!
Vauhtia!
Ette ikinä saa pitää lohikäärmeitänne,
kuulitteko?
Drago tahtoo ne kaikki!
Vauhtia, Läskilötkö!
-Terve, Aimo! -Mitä kuuluu? Kaunis päivä.
Terve, Hurjalotja. Hyvä kisa.
Anteeksi, rouva Ack.
Onko häntä näkynyt?
On varmaan jo lentänyt ulos maailman laidalta.
Haluatko tosiaan siitä pojasta päällikön?
Voit viivyttää eläkepäiviäsi.
Hän on valmis. Näet kyllä.
Siinä hän on!
Öystilän ylpeys!
Joka päätti vihdoin tulla töihin.
Anteeksi, tuli viivytys.
Isä, voidaanko puhua?
Palatko halusta kertoa jotain?
Kohta voi palaa jotain ihan muuta.
Oiva urho! Nyt, oppitunti yksi.
Päällikkö huolehtii väestään, joten... 41!
-Voidaanko puhua kahden? -Nelkyt...
Minä! Olen vuorossa!
Emmekö voisi puhua...
Anteeksi. Olen odottanut koko päivän.
No niin. Tahdon korkean satulan,
jossa on paljon piikkejä ja iso säilytystila.
Selvä. Saamasi pitää.
Isä, tämä on tärkeämpää kuin satulat.
Oppitunti 2. Kansan palveleminen menee edelle.
-Anteeksi, Äreä. -Voidaanko puhua...
Äreä!
Päästit ahjon taas sammumaan!
Nyt riitti, Äreä. Annan sinut pois.
Ole hyvä. Valitse siitä.
Tahdon kertoa uudesta maasta, jonka löysimme.
-Taas? -Oliko uusia lohikäärmeitä?
Emme jääneet selvittämään.
Väki ei ollut erityisen ystävällistä.
Ai Yön raivo ja Kalmolietso eivät innostaneet?
Tämä oli eri asia.
Ei tavallista pakoon pötkimistä.
Nämä olivat metsästäjiä.
Lohikäärmestäjiä.
Heidän linnoituksensa
oli tuhottu jättijääpuikoilla. Tosi outoa!
En ole ikinä nähnyt vastaavaa.
He luulivat meidän tehneen sen!
Te joudutte vielä joskus pahaan liemeen.
Kaikki eivät arvosta tätä elämäntyyliä.
Raivo on oikeassa.
Parasta pysyä omassa porukassa.
Sitä paitsi sinulla on nyt tärkeämpää tekemistä.
Kunhan julistamme uutiset!
He kokoavat lohikäärmearmeijaa.
Tai ainakin heidän pomonsa.
Dargo Verinauris tai jotain.
Saa nauriiseen, jos yrittää viedä lohikäärmeeni.
Tai minun!
Olet älykääpiö!
Kaunis älykääpiö.
Joo.
Veriaura? Drago Veriaura?
Juu, hetkinen.
Tunnetko hänet?
Lentokielto kaikille!
Mitä? Miksi?
Sulkekaa portit!
-Laskekaa myrskyovet! -Mistä on kyse?
Vauhtia!
Kuulitte käskyn! Lukitkaa!
Kukaan ei poistu, ennen kuin annan luvan.
Koska joku tuntemasi tyyppi haastaa riitaa
kaukaisessa maassa?
Koska Drago Veriaura on mielipuoli,
joka ei tunne armoa.
Jos hän kokoaa armeijaa, jumalat armahtakoot.
Lohikäärmeet äkkiä aitauksiinsa!
Me palaamme sinne.
Seuraamme heitä ja puhumme Dragolle järkeä.
Ei. Linnoitamme saaremme.
Meidän tulee ylläpitää rauhaa!
Rauha on ohi. Valmistan sinut sotaan.
Sotaan?
Jos Drago aikoo viedä lohikäärmeemme,
emme voi odotella hänen tulevan tänne.
Etsitään hänet ja muutetaan hänen mielensä.
Toisten mieltä ei voi muuttaa.
Nyt pitää huolehtia Öystilästä.
Päällikkö suojelee omiaan.
Sulkekaa tallit! Salvatkaa ovet!
-Hikotus, älä! -Minun täytyy.
Tännepäin!
Pian!
Hikotus!
Mentiin!
Hikotus!
Pitäkää silmät auki, pojat!
Tällä tuulella olemme Dragon luona aamulla,
joten parasta täyttää laiva pian lohikäärmeillä!
Nyt ei ole varaa nirsoilla.
-Eret? -Ei, jos haluamme pitää
päämme! Paapuurin puolella!
Napatkaa ne verkkoon!
Tällä kertaa ette karkaa.
Tulta!
Lataa!
Lataa! Tulee!
Minä kun hätäilin jo,
että menemme tyhjin käsin.
Teillä kävi tuuri. Me antaudumme.
Yksi Yön raivo, yksi Kalmolietso
ja parhaat ratsastajat Luk Tukista länteen.
Eiköhän näistä jo pomo ilahdu?
Anteeksi.
Mitä sinä teet?
Hampaaton, paikka.
Nämä eivät viihdy ruumassa, vaan kannella.
Eivät häiritse teitä.
Jos te ette häiritse niitä.
Puulaiva, valtameri. Mikäs on uimataito?
Ei hyvä.
Olin unohtaa. Vangeilla ei voi olla aseita.
Mikä suunnitelma tämä on?
Tuollaista lohikäärmestäjä tarvitsee.
Toisesta päästä tulee Liskojen yön kuolaa.
Toisesta tulee Vetskarikaulan kaasua.
Tarvitaan vain kipinä, ja...
Juuri noin.
Kun ne pitävät teitä kaltaisinaan,
hurjimmankin lohikäärmeen voi kouluttaa.
Eikö?
Anna se tänne!
Mitäs peliä tämä on?
-Ei peliä. Tahdomme tavata Dragon. -Miksi?
Muutan hänen mielensä lohikäärmeistä.
Hikotus osaa suostutella.
Kun on ansainnut luottamuksen,
lohikäärme tekee kaikkensa vuoksesi.
Täällä et muuta kenenkään mieltä.
Voin muuttaa sinun mielesi.
Tässä. Ja nyt.
Saanko?
Lohikäärmeratsastajat!
Päästäkää minut!
Limalotja, mitä sinä teet?
Näin hyvin osaan suojella!
Mitä nuo verkot ovat?
Hei, varo! Se oli...
...lähellä.
Voi jukra.
Meitsi tykkää.
Antaudun.
Tuli seis!
Mitä te teette täällä?
Tulimme pelastamaan sinut!
Ei minua tarvitse pelastaa!
Nyt riittää!
Taisit valita väärän laivan.
Olen Eret, Eretin poika.
Ottakaa tuo pois.
Onko muita?
Sitähän minäkin.
Sinä, satuloi. Palaamme kotiin.
Ei.
Kaikista vastuuttomista...
Yritän suojella lohikäärmeitä ja estää sodan.
Miten se on vastuutonta?
Koska hän haluaa sotaa!
Vuosia sitten oli suuri päällikkökokous,
jossa puhuttiin lohikäärmevitsauksesta.
Joukkoon tuli muukalainen vieraasta maasta,
täynnä arpia, lohikäärmeennahkaviitassa.
Hän ei kantanut asetta,
vaan puhui pehmeästi ja sanoi, että hän,
Drago Veriaura, oli kansanmies,
joka halusi vapauttaa ihmiset lohikäärmeistä.
Hän väitti voivansa hallita lohikäärmeitä
ja hän yksin voisi suojella meitä,
jos me kumartaisimme
ja seuraisimme häntä.
-Typerä. -Hyvä tarina.
Niin mekin nauroimme.
Kunnes hän kietoutui viittaansa ja huusi:
"Katsotaan, miten pärjäätte ilman minua."
Katto syttyi yhtäkkiä liekkeihin
ja siitä laskeutui haarniskalohikäärmeitä,
jotka polttivat koko paikan poroksi.
Olin ainoa, joka selviytyi.
Järjettömästi tappaville ei voi puhua järkeä.
-Ehkä. -Hikotus!
Aion silti yrittää.
Olen hyvä siinä.
Jos pystyin muuttamaan sinun mielesi,
pystyn muuttamaan hänenkin.
Mennään.
-Mentiin. -Ei!
Johdata muut takaisin Öystilään.
Kapinointi riittää tälle päivälle.
Tykkään noista.
Ronski!
Hyvä on!
Ei hätää, kamu.
En anna sinulle tapahtua mitään.
Lupaan.
Eikä, isä!
Oikeasti?
Selvä.
Ei äkkinäisiä liikkeitä.
Odota. Odota.
Hampaaton!
Hei! Jätit lohikäärmeeni tuonne!
Se ei voi lentää yksin! Se hukkuu!
Hei!
Pitää palata hakemaan lohikäärmeeni!
Kuka sinä olet?
Lohikäärmevarasko?
Drago Veriaura?
Ymmärrätkö edes, mitä puhun?
Hampaaton! Kaikki hyvin.
Kiva nähdä sinuakin.
Olin hetken jo tosi huolissani.
Hikotus?
Voiko olla niin?
Kaikkien näiden vuosien jälkeen?
Miten tämä on mahdollista?
Pitäisikö minun tuntea sinut?
Ei, olit vasta pikkuvauva.
Mutta äiti ei unohda ikinä.
Tule.
Jääräpää! Ihan kuin äitinsä!
Hänkään ei pysynyt aloillaan.
Poika on 20.
Ja viikinki. Onko pahempaa yhdistelmää?
Itse olit sellainen jästipää aikanaan...
Etkä kyllä ole paljon muuttunut.
Tiedät, ettei hän anna periksi, Raivo.
Jos Hikotus löytää Dragon ennen meitä...
Hikotukselle ei käy mitään,
kunhan hänellä on Yön raivo turvanaan.
Etsi heidät, Kallonmurtaja.
Etsi heidät.
Hetkinen nyt.
-Tännepäin! -Tule takaisin.
Tule.
Et voi sanoa noin ja pötkiä pakoon!
Oletko äitini? Tai siis mitä...
Tajuatko, miten hullulta se kuulostaa?
Tule pian!
Minulla on kysyttävää!
Missä olet ollut nämä vuodet?
Mitä olet tehnyt?
Sinun sanottiin kuolleen!
Kaikki luulevat, että sinut söi...
Täälläkö olet ollut 20 vuotta?
Olet pelastanut niitä.
Uskomatonta.
Etkö ole vihainen?
Mitä? En. En tiedä.
Tai on tätä kyllä vähän vaikea sulattaa.
Ei joka päivä selviä,
että äiti on naamioitu lohikäärmenainen.
En ainakaan ole tylsä.
Se taitaa olla ainoa positiivinen puoli.
Pidätkö tästä?
Olen sanaton.
Saanko...
Se on aivan upea.
Uskomaton!
Se voi olla lajinsa viimeinen.
Ja katso, se on sinun ikäisesi.
-Vau. -Ei ihme, että tulette juttuun.
Ja sisään menevät hampaat.
-Miten pystyit... -Löysin sen metsästä.
Se oli pudotettu ja loukkaantunut.
Kuolahammas menetti jalkansa Dragon ansassa.
Teräverkko silpoi Sateenleikkaajan siiven.
Ja Murahtaja parka
sokeutui puuansasta
ja jäi tekemään kuolemaa yksin ja peloissaan.
Entäs tämä?
Onko tämäkin Dragon ja hänen miestensä työtä?
Tuota...
Hullua tässä on,
että itse asiassa minä ammuin sen alas.
Mutta ei mitään.
Se kosti minulle!
Eikö, kamu?
Ethän voinut pelastaa minua kokonaan?
Sinun piti tasata tilit.
Eli, puujalka!
Mitä isäsi sanoi ystävästäsi Yön raivosta?
Ensin hän oli aika pahana.
Mutta sitten hänen mielensä muuttui.
Kuten kaikkien.
Pian kaikilla oli omat lohikäärmeensä.
-Sen päivän kun näkisi. -Ihan oikeasti.
Usko pois, yritin sitä aikanaan,
mutta ihmiset eivät pysty muuttumaan.
Jotkut ovat vain syntyneet erilaisiksi.
Kohottakaa soihdut!
Öystilä oli tuolloin taistelutanner,
mutta minä uskoin rauhan mahdollisuuteen.
Lopeta! Pahennat vain tilannetta!
Se oli epäsuosittu mielipide.
Hikotus!
Eräänä yönä lohikäärme tunkeutui meille
ja löysi sinut kehdosta.
Kiiruhdin suojelemaan sinua.
Mutta se, mitä näin,
osoitti uskomukseni todeksi.
Se ei ollut verenhimoinen peto,
vaan älykäs, lempeä olento,
jonka sielu
oli kuin minulla.
Valka, pakoon!
Ei! Älä!
Taistele!
Ei! Aimo!
Valka!
Aimo!
Valka...
Sinä ja isäsi olitte vähällä kuolla,
koska en pystynyt surmaamaan lohikäärmettä.
Sukuvika.
Oli musertavaa olla poissa,
mutta niin oli turvallisempaa sinulle.
Miten selviydyit?
Pilvihyppääjä ei tahtonut minulle pahaa.
Se uskoi, että kuuluin tänne.
Harhauttajahirviön kotikonnuille.
Johtajaeläimen.
Yhden harvoista jäljellä olevista.
Joka pesässä on kuningatar,
mutta tämä on lohikäärmeiden kuningas.
Jäätä syöksevä jätti rakensi pesämme.
Turvapaikan kaikille lohikäärmeille.
Tuoko on se jäänsylkijä?
Sekö aiheutti tuhon?
Se suojelee meitä.
Elämme sen huomassa ja komennossa.
Paitsi tietysti poikaset,
jotka eivät tottele ketään!
Olen asunut niiden keskuudessa
20 vuotta, Hikotus.
Oppinut niiden salaisuudet.
Se pitää sinusta.
Sinulla on varmasti nälkä.
-Ruoka maistuisi. -Hyvä, on ruokinta-aika.
En pidä tästä.
Heidän olisi pitänyt jo palata.
Samat sanat. Eret, Eretin poika,
oli unelmieni mies. Kaikkeni!
Muru, kasvatin parran vuoksesi.
Niin minäkin.
Jospa Drago on ampunut heidät alas?
Jospa he kaipaavat apua?
Meidän täytyy etsiä heidät.
Hetkinen. Aimo sanoi...
Se ei päde, jos heidät on vangittu.
Mentiin!
Mennäänkö takaisin?
Emme voi mennä sinne ilman myytävää
ja lohikäärmeitä!
Jos lohikäärmeitä ei ala ilmestyä pian...
Varo, mitä toivot!
Eret, Eretin poika!
Mitäs tämä on?
Sieppaus.
Voiko hän tulla minun kyytiini?
Opastat meidät Dragon luokse.
Auttaisin hyökkäämään Dragon luo? Tappakaa pois.
Järjestyy. Myrskykiitäjä, pudota!
Hyvä tyttö!
Myrskykiitäjä, nouda!
Hyvä on!
Vien teidät Dragon luo!
Toimii joka kerta.
Luulin, että menemme syömään.
Niin menemmekin.
Lohikäärmesaaren liepeiltä
löytyi saaristo.
Kas noin.
Täällä ylhäällä
en edes tunne kylmää. Vain...
Vapautta.
Tämä on lohikäärmeen elämää, Hikotus.
Voit toki sanoa itseäsi lohikäärmeeksi,
mutta osaatko lentää?
Voi ei!
Läheltä piti!
Meidän oli käydä kalpaten!
Uskomatonta.
Ei hullummin sinultakaan.
Olet tullut minuun.
Ja missä minä olin?
Pyydän anteeksi, Hikotus.
Voimmeko aloittaa alusta?
Annatko uuden mahdollisuuden?
Voin opettaa tietoni 20 vuoden ajalta.
Kuten...
Nyt voit tehdä tiukkoja kaarroksia.
Tiesitkö tästä?
Joka lohikäärmeellä on salaisuutensa.
Ja minä opetan ne kaikki sinulle.
Paljastamme joka mysteerin,
etsimme joka lajin yhdessä,
äitinä ja poikana.
Tämä meidän lahjamme yhdistää meitä.
Se on se, kuka olet.
Keitä me olemme.
Muutamme lohikäärmeiden maailman.
Teemme siitä paremman, turvallisemman.
Kuulostaa mahtavalta.
Ihan loistavaa!
Nyt voimme puhua Dragolle yhdessä.
Mitä?
Dragolle ei voi puhua.
-Meidän täytyy... -Ei.
Meidän tulee suojella omiamme.
Nyt meidän pitää palata.
Toin teidät tänne. Nyt tuo pois kimpustani.
Älä ikinä ota lelua lohikäärmeeltä.
Etkö tiedä mitään?
Miksi minulle käy aina näin?
Mitä tuolla on?
Valtavat kuplat, isot keuhkot,
kylmän veden syväsukeltaja.
Viitosluokan meripeto, ehkä kuutosen.
Läskilötkö! Mikä hätänä, tyttö?
Drago!
Päästä irti!
Aina hauska nähdä, ystävä.
Onko lämmintä pidellyt?
Kuten näet, toin lohikäärmeet ajallaan,
ihan niin kuin lupasin.
Se herää!
Auttakaa minua!
Päästäkää köydet!
-Koukkupuru! -Hei!
Mitä sinä teet?
Kuulut nyt minulle.
Ja bonuksena
nappasin myös niiden ratsastajat.
-Ei lisämaksua. -Mitä?
Pilailetko?
Olit niin täydellinen!
Niitä on tuolla vaikka millä mitalla.
Montako?
He eivät ole Dragolla.
-Montako? -Satoja.
Koko saaren täydeltä!
En olisi huolissani.
Mieheni jahtaavat niitä paraikaa.
He eivät tiedä piilopaikkaasi. Vannon.
Tietävätpäs. Kun me olemme kateissa,
he käyttävät jäljityslohikäärmeitä.
Jos kosket meihin, Hikotus antaa...
-Hikotus? -Hän ei ole ongelma.
Usko pois.
Aimo Mahtimurikan poika, Öystilän perijä,
ja maailman mahtavin lohikäärmemestari.
Lohikäärmemestari?
Minä yksin hallitsen lohikäärmeitä!
-Et. -Valitan.
Jos et vapauta meitä heti,
hän tulee Yön raivollaan
ja posauttaa laivastonne säpäleiksi.
Sitten pillitätte kuin vauvat.
-Hauska ja kaunis. -Hyvin lohkaistu.
Vauvat itkevät aina.
Pikkuvauvat.
Ensin oli yksi ratsastaja, nyt koko Öystilä.
Ja sinä toit heidät tänne!
Drago!
Lopettakaa valmistelut!
Hyökkäämme heti lohikäärmeratsastajien pesään.
Kukistamme niiden johtajan!
Sitten tuhoamme Öystilän!
Drago.
Hankkiutukaa eroon hänestä.
Drago, pyydän...
Myrskykiitäjä!
Ei!
Emme voi vain odottaa Dragon hyökkäystä.
Meidän pitää etsiä hänet ensin.
Mentiin.
Rauhoitu.
Eikä! Miten pääsit tänne?
Samaa tietä kuin me viemme sinut.
Me?
Reitti selvä.
Hampaaton, tule.
Hetkinen. On pakko kertoa yksi juttu.
Kerro sitten matkalla.
Tämä tieto ei ole lykättävää mallia.
Olen kuullut tarpeeksi.
Enemmänkin järisyttävän tyyppinen uutinen.
Jonon jatkoksi vain.
Poikkeuksellisesti tämä on sinulle hyvä uutinen.
Vannon.
Se pitää vain ottaa rauhallisesti.
Sinä saat hoitaa tämän.
Voi pojat...
Isä...
Voisitko panna miekan pois?
Tiedän, mitä aiot sanoa, Aimo.
Miten saatoin tehdä tämän?
Olla pois kaikki nämä vuodet?
Miksen palannut sinun luoksesi?
Ja poikamme?
Miten olit osoittanut voivasi muuttua, Aimo?
Että kukaan Öystilässä muuttuisi?
Pyysin monesti lopettamaan taistelun,
vaihtamaan keinoja, mutta kuuroille korville.
Tämän takia en ole naimisissa.
Ja on yksi toinenkin syy.
Jätin Hikotuksen sinun kasvatettavaksesi,
mutta ajattelin hänen olevan niin turvassa.
Tajuan nyt, että olin väärässä, mutta...
Aimo, älä ole niin murikka!
Anna tulla.
Huuda, karju, sano jotakin!
Olet yhtä kaunis kuin silloin kun menetin sinut.
Voiko päivä tästä enää pahentua?
Katsotaanpas.
Hyppäämme hyiseen veteen ja hukumme.
Näyttää virkistävältä.
Naiset ensin.
Senkin höyryävä läjä lohikäärmeen...
Alas.
Varoita muita!
Näytä niille, Eretin poika.
Siitä saat!
Rakastan sinua taas.
Säälittävää. Voit hypätä sittenkin.
Pelastetaanko lohikäärmeet ja häivytään vai ei?
Tarkistakaa ansat. Ne ovat täällä jossain.
Läskilötkö?
Tuleeko ketään?
En tiedä. Jatka vain tuota.
Veivaa vaan.
Kiitos, kun pelastit henkeni.
Maksan nyt velkani takaisin.
Äiti, et tunnistaisi sitä samaksi.
Aseseppä tekee nykyään satuloita.
Paikkaamme jopa lohikäärmeiden hampaita.
Kaikki on muuttunut tosi paljon.
Poika on tehnyt Öystilästä paremman.
Hyvän pojan teimme, Val.
Kiitti, isä.
Harjoituksen puutetta.
No, kuule...
-En ottanut sinua kokiksi. -Toivottavasti et.
Lihapullilla voisi surmata lauman petoja.
Muutama palloilee vielä mahassa.
Kun palaat kotiin lohikäärmeinesi,
Dragolla ei ole mitään mahdollisuuksia.
Kaikki on hyvin!
Rauhoitu. Tässä on sulattelemista.
Selvä.
Lempikappaleeni.
Muistatko meidän laulumme, Val?
Seilaan halki myrskymerten
Mutten pelkää hukkuvani
Ja elämän tyrskyillä ratsastan
Jos suostut puolisokseni
Ei paahde päivän
Ei viima yön estä...
Estä mua matkallani
Anteeksi.
Jos mulle sydämesi lupaat
Ja rakastat...
Ja rakastat mua ikuisesti
Mun armaani
Mun kultasein
Sun mahtisanojas hämmästelen
Mut en mä kaipaa urotekoja
Kun syliisi sä suljet mut
Sulle kannan kultasormukset
-Runojakin laulan. -Ihanko totta?
Vaikeuksilta suojelen
Jos rinnallani oot
En sormuksia kaipaa mä
En liioin runoja, vaan pidän sua kädestä
Sut tahdon luokseni
Näin suukotan ja halitan
Tanssitan ja unelmoin
Läpi murheen, ilon elämän, rakkautesi säilytän
Seilaan halki myrskymerten
Mutten pelkää hukkuvani
Ja elämän tyrskyillä ratsastan
Jos suostut puolisokseni
-Pitkä ääni! -Raivo!
Loppui.
Luulin, että tanssimme vasta Valhallassa.
Ei sinun tarvitse dramatisoida.
Sinulle, kultaseni,
mitä vain.
Tuletko kotiin, Val?
Tuletko jälleen vaimokseni?
Voimme olla perhe! Mitä sanot?
Tulen.
Hienoa! Minä laitan ruoan.
Odinin kiitos, et kuunnellut minua, poika.
Emme olisi löytäneet toisiamme.
Hampaaton?
Mistä on kyse?
Voi ei.
Val?
Val! Ei hätää.
Toimimme yhdessä. Mitä tahdot tehdä?
Meidän pitää pelastaa lohikäärmeet.
Selvä. Tule, poika.
Kävi mitä kävi, pommittakaa vuorta.
Johtajaeläin on saatava ulos.
Ansat valmiiksi!
Ylläri!
Mitä?
Sinulla noita yllätyksiä tosiaan riittää!
Mentiin!
Lohikäärmeratsastajat tulevat!
Tulta!
Tuhotkaa ne!
Eret, Eretin poika!
Ylös, tyttö!
Nojaa vasempaan, Eret. Juuri noin!
Varo!
Mahtavaa!
Nitistäkää ne!
Täältä tulee!
Lohikäärmemestari.
Tervetuloa messiin, lohikäärmeratsastaja!
Kiitos, kai.
Missä olet ollut?
Vaihdoin kuulumiset äidin kanssa.
Onko tuo äitisi?
Nyt tiedät, mistä teatraalisuuteni tulee.
Johtaja! Taistelu on valmis!
No niin, Hampaaton!
Näytä, mihin pystyt.
Hyvä poika!
Olen odottanut tätä kauan!
Ette voi viedä lohikäärmeitämme!
Johtajaeläin hallitsee niitä!
Hyvä, että toin sille haastajan.
Toinen?
Kymppiluokan otus!
Ei.
Kukista johtajaeläin!
Kiitos.
Sinun vuoksesi, kultaseni,
mitä vain.
Saatko nuo lopettamaan?
Teen parhaani.
Tule, Pilvihyppääjä!
Sinä!
Katselin, miten paloit!
Minua ei pikku nuotiolla tapeta!
Aimo!
Ei!
Me voitimme.
Tehkää hänestä selvää!
Ei!
Pidä pintasi!
Kallonmurtaja, vauhtia!
Tule, Raivo!
Kannoillasi, Aimo!
Seis!
Onko tämä se suuri lohikäärmemestari?
Aimo Mahtimurikan poika?
Hän varmasti häpeää sinua.
Mistä hyvästä kaikki tämä tuho?
Jotta jyräät kaiken?
Hallitset maailmaa?
Lohikäärmeet ovat lempeitä otuksia,
jotka voivat yhdistää ihmisiä.
Tai hajottaa heidät.
Katsohan...
Tiedän, mitä on elää pelossa.
Nähdä kyläni roihuavan,
perheeni viedyn.
Mutta jo poikasena,
jolle ei jäänyt mitään,
vannoin nousevani lohikäärmepelon ylle
ja vapauttavani ihmiset niistä.
Miksi sitten lohikäärmearmeija?
Vain lohikäärme voi lyödä lohikäärmeen.
Tai ehkä tarvitset niitä noustaksesi valtaan.
Hallitaksesi seuraajiasi
ja hävittääksesi vastustajasi.
Fiksu poika.
Maailma tahtoo rauhaa.
Öystilä voi näyttää mallia.
Minä näytän sinulle.
Ei!
Minä näytän sinulle!
Mitäh...
Hikotus!
Tule, Raivo!
Selvä, suunnitelma uusiksi!
Lohikäärme ei voi vastustaa johtajan käskyä.
Se, joka hallitsee johtajaa,
hallitsee niitä kaikkia.
Hampaaton?
Onko kaikki hyvin? Mikä on vikana?
Todista todellinen voima.
Muita hallitseva tahdonvoima.
Sen edessä
sinä et ole mitään.
Mitä se sanoi sinulle?
Hampaaton, älä nyt.
Mikä sinua vaivaa?
Ei, ei, ei.
Mitä sinä teet? Lopeta!
Seis! Herää!
Hampaaton, ei!
Hampaaton!
-Älä! -Hikotus!
Seis!
-Poika! -Isä!
Ei!
Ei.
Isä!
Aimo.
Isä.
Ei, sinä...
Ei.
Ei, ei, ei.
Ei! Pois hänen luotaan!
Häivy täältä!
Ala mennä!
Se ei ole sen syy. Tiedät hyvin.
Hyvät lohikäärmeet
pahojen ihmisten vallassa...
Älä mene.
...tekevät pahoja asioita.
No niin!
Kootkaa miehet. Tavataan Öystilässä!
Hampaaton!
Ei, älä.
Valkyriat ottakoot sinut vastaan
ja johtakoot halki Odinin taistelukentän.
Laulakoot nimeäsi rakkaudella ja raivolla,
jotta kuulemme sen Valhallasta tänne asti
ja tiedämme sinun ottaneen paikkasi
kuninkaiden pöydästä.
Suuri mies on kaatunut.
Soturi. Päällikkö.
Isä.
Ystävä.
Olen pahoillani, isä.
En ole sellainen päällikkö kuin olisit halunnut.
Enkä sellainen rauhanturvaaja kuin luulin.
En tiedä...
Tulit etuajassa maailmaan.
Olit aivan pikkuinen.
Hauras, haavoittuvainen.
Pelkäsin, ettet selviytyisi.
Mutta isäsi
ei epäillyt hetkeäkään.
Hän sanoi, että sinusta tulisi vahvin kaikista.
Ja oli oikeassa.
Sinulla on johtajan sydän ja lohikäärmeen sielu.
Vain sinä voit yhdistää maailmamme.
Se on se, kuka sinä olet.
Pelkäsin aina, että minusta tulisi kuin isäni.
Siksi kai, etten uskonut minusta olevan siihen.
Miten kenestäkään voi tulla niin suuri?
Niin urhea? Niin epäitsekäs?
Voi vain yrittää.
Päällikkö suojelee omiaan.
Me palaamme takaisin.
Millä?
Hän vei kaikki lohikäärmeet.
Ei kaikkia.
En tahdo kuolla!
Ei näillä voi lentää!
Ei tosiaan!
Eikö Harhauttajahirviö hallitse näitäkin?
Ne ovat poikasia. Eivät tottele ketään.
Ihan niin kuin me!
Tämä on tosi vaarallista!
Joku voisi pitää tätä huonona ajatuksena.
Hyvä sitten, etten kuuntele.
Mikä on suunnitelmasi?
Haetaan Hampaaton ja annetaan Dragolle...
Varokaa!
Ja tuolle myös.
Hyvä poika.
Varo huonekaluja!
Minne sinä menet?
Päällikkönne on kuollut.
Aimo?
Kukaan ei suojele teitä enää.
Ei.
Hän vei kaikki lohikäärmeet!
Pitäkää johtajan huomio pois Hampaattomasta.
Miten?
Oletko unohtanut, keitä olemme?
Taltutan joka ikisen lohikäärmeen.
-Paitsi tämän! -Amatööri.
Katsokaa, Hikotus!
Mitä?
Antaa tulla vain!
Musta lammas!
10 pistettä!
Voi ei.
Kaikki hyvin!
Myönnetään, että olet tosiaan sitkeä.
Hampaaton?
Hei...
Minä tässä.
Minä.
Minä olen tässä.
Tule takaisin minulle.
Se ei ole enää sinun.
Se kuuluu johtajalle.
Ole hyvä, suuri lohikäärmemestari,
ja yritä ottaa se.
Tällä kertaa se ei ammu ohi.
Syy ei ollut sinun.
Nuo pakottivat sinut.
Et olisi tehnyt isälle pahaa.
Et tekisi minulle pahaa.
Miten oikein teet tuon?
Olet paras ystäväni.
Minun paras ystäväni.
Hyvä poika!
Olen täällä!
Riittää!
Kestä!
Melkein perillä.
Tee jotain!
Nuo kaksi on erotettava.
Se täytyy saada pois pelistä.
Luotatko minuun?
Pystymme tähän.
Sinä ja minä.
Yhdessä.
Juuri noin.
Kokeillaan vielä kerran!
Näytä sille!
Hoitele ne!
Ota se hallintaasi!
Sulje se pois, Hampaaton!
Pysäytä heidät!
Nyt!
Ei taas.
Hampaaton! Nyt tai ei koskaan.
No niin, kamu!
Odota!
Me onnistuimme!
Pidättele häntä siinä, Hampaaton.
Kaikki on ohi.
Vai onko?
Voi ei!
Ei!
Hikotus!
Se haastaa johtajan!
Suojellakseen sinua.
Ei, ei, ei. Ei!
Taistele vastaan!
Taistele!
Mikä sinua riivaa?
Ymmärrätkö nyt?
Näin ansaitaan lohikäärmeen uskollisuus.
Lopeta tämä. Heti.
En ikinä!
Päälle!
Taistele!
Johtaja suojelee kaikkia.
Jaksat aina ällistyttää, kamu.
Kiitos.
Tiedät, ettei se lähde pesussa!
Tiesin, että palaisit!
Myrskykiitäjä!
Halitaan, Äreä!
Kuka on pikkuprinsessani?
Älä enää ikinä lähde, Koukkupuru.
Olet sinä! Oli ikävä sinua.
Voi, Oksu!
Et sinä!
Esitit melkoista taltutusta.
Sinusta tulisi hyvä lohikäärmestäjä.
Kallonmurtaja tarvitsee nyt isännän.
Minäkö?
Se olisi kunnia.
Isäsi olisi aivan yhtä ylpeä kuin minä.
Kiitos.
Mukavaa, että olet täällä, äiti.
Ja tänne minä jään.
Näetkö?
Sanoin, että se on täällä.
Vanha vitsi. Hulvatonta.
Tulehan tänne.
Päällikkö on tullut kotiin!
Eläköön päällikkö! Eläköön päällikkö!
Tämä on Öystilä.
Hieman rähjäinen ja jäinen,
mutta koti.
Meidän kotimme.
Hyökkääjät olivat sitkeitä ja kaistapäisiä.
Mutta ne, jotka torjuivat heidät,
olivat heitäkin kaistapäisempiä!
Meitä on ehkä vähän,
mutta edustamme jotakin
isompaa kuin mitä maailma heittää meitä vastaan.
Me olemme rauhan ääni.
Ja muutamme maailmaa pala palalta.
Meillä on jotakin, mitä muilla ei ole.
Heillä on armeijansa
ja armadansa,
mutta meillä on
lohikäärmeemme!
NÄIN KOULUTAT LOHIKÄÄRMEESI 2
Tekstitys: Marko Hartama